"Beale Street je ulica v New Orleansu,
kjer so se rodili moj oče, Louis Armstrong in džez.
Vsak črnec v Ameriki se je rodil na Beale Streetu,
v črnski četrti nekega ameriškega mesta,
naj bo to Jackson v Misisipiju ali Harlem v New Yorku.
Beale Street je naša dediščina.
Ta roman pripoveduje o nemogočem in mogočem,
o brezpogojni potrebi po tem, da se ta dediščina izrazi.
Beale Street je hrupna ulica.
Bralcu prepuščamo, da sam razbere pomen bobnanja."
James Baldwin
Si pripravljen na to?
Še nikoli nisem bil na nič bolj pripravljen.
Upam, da nikomur nikdar ne bo treba gledati ljubega
skozi steklo.
Povedati moram …
Živjo.
Alonzo.
Otroka bova imela.
Povedati bi že morala, da nisva poročena.
To več pomeni njemu kakor meni, vendar razumem, kako čuti.
Fonny ima 22 let, jaz pa 19.
Vesela sem, Fonny.
Vesela sem. Ne skrbi.
Si povedala mojemu očetu? –Ne še.
Pa svojim? –Ne še, ampak ne skrbi zanje.
Najprej sem hotela povedati tebi.
Otrok.
Kaj boš naredila?
To, kar že počnem.
Delala bom naprej, potem bosta zame skrbeli mama in sestra.
Nikar ne skrbi.
Poleg tega te bomo do takrat že spravili ven.
Si prepričana?
O tem sem vedno prepričana.
Ljubim te.
Jaz pa tebe.
Fonny je hodil na poklicno šolo,
kjer otroke učijo izdelovati vse sorte traparij,
kot so igralne mize, klečalniki
in predalniki, česar nihče ne bo kupil.
Fonnyju to ni bilo všeč, zato je šolo pustil
in s sabo vzel večino orodja iz delavnice.
Začel je delati v kuhinji, da je lahko jedel.
Našel je klet, kjer je lahko obdeloval les.
Pri nas je preživel več časa kot doma.
Vse je bilo tako preprosto. Nauči se to, naredi tisto.
Poišči si službo in vztrajaj v njej, dokler ne postaneta eno.
Toda Fonny se je odločil za nov pristop.
Našel je nekaj, kar je hotel početi.
To ga je rešilo pred smrtjo, ki je prežala na mlade najinih let.
Smrt je imela veliko oblik, vendar je bila zelo preprosta.
Tudi razlog zanjo je bil preprost.
Otrokom so govorili, da niso nič vredni.
In vse, kar so videli okoli sebe, je to dokazovalo.
Kako si, ljubica?
Kako je z njim? –Po starem.
Dobro je. Pozdravlja vas.
To je dobro.
Si šla k odvetniku? –Danes ne, v ponedeljek grem.
Je obiskal Fonnyja?
Ne.
Mama?
Ja, srček?
Mama …
Zapoj, mama.
Slavnostne kozarce prinesi.
Zakaj imaš to? –Kaj misliš?
Kaj praznujemo?
Ti si glava družine, natoči.
Seveda, madame.
Prav.
Sprašujem se, čemu vse to.
Za Tish ne preveč.
Prav.
Kaj se dogaja?
To je
zakrament. In ne, ne meša se mi.
Na novo življenje pijemo.
Tish bo rodila Fonnyjevega otroka.
Pij.
To je pa krepka novica.
Ne boš pila na otroka, Tish?
Kako dolgo že?
Približno tri mesece.
Se mi je kar zdelo. –Tri mesece?
Hočeš reči, ko sta iskala stanovanje?
Prav.
Tish.
Si prepričana, da si želiš tega otroka?
Ja. Tudi Fonny si ga želi.
Otrok je najin,
in Fonny ni kriv, da je zaprt. Saj ni zbežal.
Že od otroštva sva najboljša prijatelja, očka.
To veš. Pa bila bi že poročena,
če tista ženska ne bi lagala o njem. –Tish, saj ve.
Samo skrbi ga zate.
Ne misli si, da te imam za slabo ali kaj podobnega.
Vprašal sem samo zato, ker si zelo mlada.
In … –Ponosno dvigni glavo, sestra.
Na novorojenčka.
Upam, da je fantek. –Očka!
Stavim, da bo Frank presrečen.
Tish, bi te motilo, če mu jaz povem novico?
Ne, sploh ne.
Jaz pa bi z veseljem povedala njegovima sestrama.
Veste, kaj? Joe, vse povabi sem.
Ne, ne. –Resno mislim.
Sobota zvečer je in v steklenici je še veliko pijače. Ni pozno.
Tako bo najbolje, če prav pomislim.
Povabi jih sem. –Prav. Prav imaš, ljubica.
Povabimo jih sem.
To!
Moja sestrica bo dobila otročička.
Živjo, Nipsey Russell. Kaj počnete?
Kaj bi rada imela? –Fantka.
Fonnyja.
Dan, ko sem spoznala, da je Fonny zaljubljen vame, je bil čuden.
Moji mami je podaril kip.
Fonnyju sem zlila vodo na glavo in mu zdrgnila hrbet v kadi.
To se mi zdi že davno.
Ne spomnim se, da bi zvedavo opazovala telo drug drugega.
Fonny me je imel preveč rad.
Zato med nama nikoli ni bilo sramu.
Bila sva del drug drugega. Meso drug drugega.
To je bilo tako samoumevno, da nikoli nisva pomislila na meso.
Zato nisem bila presenečena, ko sem spoznala,
da je najlepši človek, kar sem jih kdaj videla.
Včasih sem prenočil v tem parku, veš.
Ne, ni pametno.
Zakaj si spal v parku?
Pozno je bilo.
Domov nisem hotel.
Pa tudi vas nisem hotel buditi.
Zdaj imam tu stanovanje.
Bi jedla tu ali boš počakala, da prideva v center?
Ali pa bi šla rada v kino?
Bi malo vina? Ali trave?
Malo piva?
Ali kavo?
Ali pa bi se rada še malo sprehajala, da se odločiš?
Pridi.
Saj vesta, da vaju vidiva, ne? –Pa ne glejta.
Grozna sta.
Prav. –Že prav.
Jaz grem.
Živjo. –Živjo, Ernestine. –Živjo, Adrienne.
Kako ste? –Gospod Rivers. –Lepo vas je videti.
Moram sklicati nujno sejo, da vas vidim? –Lepo vas je videti.
Fonnyjeva mama me ni marala.
Nisem se ji zdela dovolj dobra za Fonnyja.
Kar je v resnici pomenilo, da nisem dovolj dobra zanjo.
Ali drugače povedano,
čutila je, da sem morda dekle, ki si jo Fonny zasluži.
Mlada dama.
Danes si torej videla mojega sina? –Ja, dobro je.
Pozdravlja vas. –Saj niso prestrogi z njim, kaj?
Vprašal sem, ker morda tebi pove stvari, ki jih meni ne.
Skrivnost golobčkov?
Seveda je očitno, da tam ne uživa.
Nič čudnega.
Vendar je močan.
Ne bo mu hudega. Ampak moramo ga spraviti ven.
Če bi bral in se učil, ko bi se moral, ne bi bil tam.
Punca, kaj pa ti veš!
Imamo džin, viski in konjak.
Močnega vina pa ne.
Upam, da je damam prav.
Franku je vseeno, ali nam je prav.
Gospa Hunt, kaj vam smem ponuditi? Kavo, čaj …
Sladoled, kokakolo.
Kokakolo. –Jaz bom, mama.
Bi sladoled s sokom? To vam lahko zmešam.
Sheila, pomagaj mi.
Pojdi.
Ljubi bog, kako čas beži!
Nismo se videli, odkar so se začele te težave. –Ne govorite!
Še zbolela bom od letanja gor in dol po Bronxu,
da bi dobila čim boljši pravni nasvet.
Molim in molim, da bi Bog fantu pokazal pravo pot.
Samo še za to molim. Vsak dan in vsako noč.
Včasih pa pomislim, da je tak Gospodov načrt.
Da bi fanta spravil k razmišljanju o svojih grehih
in da bi dušo predal Jezusu.
Ja, mogoče imate prav.
Gospodova pota so res čudna. –Res so.
Morda nas skuša, vendar svojih otrok nikoli ne zapusti.
Kaj menite o odvetniku, ki ga je našla Ernestine?
O Haywardu.
Nisem ga še spoznala.
Nisem še imela časa, da bi šla v mesto.
Frank ga je spoznal. –Kaj meniš o njem, Frank?
Belec je, na pravo je hodil in ima diplomo.
Saj veš, da je to en drek vredno.
Z žensko govoriš.
Moderen sem. Pa precej dobrodošla sprememba je.
Kot rečeno, en drek je vredno. Ne vem, ali bomo ostali pri njem.
Po drugi strani pa ni tako slab za belca.
Mlad je in nadobuden, zato mogoče še ni tako poln sebe.
To ti skušam dopovedati.
Črnogled si, poln sovraštva.
S sovraštvom si nakoplješ le sovraštvo.
Vsakič ko tako govoriš,
me boli srce, ker moj fant gnije v ječi,
iz katere ga bo spravila le Božja ljubezen.
Alice, zdi se mi, da Frank ni govoril o sovraštvu,
le resnico. –Zaupam Bogu.
Vem, da me ima rad. –G. Rivers, kakšen je namen obiska?
Niste nas klicali, da bi poslušali, kako moj oče žali mojo mamo.
Zakaj ne? Sobota zvečer je.
Ne veste, kaj ljudje počnejo, ko jim je dolgčas.
Mogoče smo vas povabili, da bi bilo živahneje.
Verjamem, da si tako hudobna, ne pa, da si tako neumna.
Pogledat grem, ali je sladoled s sokom pripravljen.
Pedrocito. Kako si?
Glej ga, tepca.
Lepo te je videti. Kako si? –Zelo dobro.
Nama lahko postrežeš, prosim? –Seveda.
Želite, gospodična?
Žal mi je, da nocoj niste v preveč prijetni družbi,
ampak žal se tu ne da pomagati.
Figo, se ne da pomagati!
Fonnyja še nikoli nisem videla zunaj svojega sveta.
Videla sem ga z njegovimi starši in z nami.
Nisem pa ga videla v njegovem svetu.
Morda sem ga lahko šele zdaj videla z mano.
Kajti čeprav je bil obrnjen proč od mene in se je smejal,
me je držal za roko.
Tish? –Ja?
Prideš pogledat moje stanovanje? –Pozno je že.
Ni daleč.
Prav, Fonny.
Prav.
Na zdravje!
Izvoli, oči. –Hvala.
Dovolj je.
Jaz sem prosila za srečanje.
Da bi vam povedala, kar sem danes morala povedati Fonnyju.
Fonnyju sem morala povedati,
da bo postal oče.
Otroka bova imela.
Midva se bova zmenila, da se greva napit.
To!
Vesel sem. Ne skrbi, zelo vesel sem.
Kdo bo odgovoren za otroka? –Oče in mati.
Bodi prepričana, da ne bo presneti Sveti duh.
Tej sli najbrž praviš ljubezen.
Jaz pa ne.
Vedno sem vedela, da mi boš uničila sina.
V Svetem pismu piše: Zato omrtvite v sebi to, kar teži k zemlji:
nečistovanje,
strastnost, hudobno poželenje
in slo po čim večjem imetju.
Ta otrok je rojen iz greha.
Sveti duh bo poskrbel, da se bo posušil v tvoji maternici.
Mojemu sinu pa bo odpuščeno. Moje molitve …
Mama. –Frank.
Njeno srce! –Še vedno ji bije, kar poglej. Ampak to ni srce.
Pomagajte mi. Vstani, mama.
Joe, naj ženske poskrbijo zanjo.
Joseph, kar pojdi. Tu te ne potrebujemo.
Prav. –Pridi.
V redu je. –Držim te.
Frank!
V redu je.
To, kar ste mi rekli, je bilo zelo grdo.
Tako hudobnih besed še nisem slišala.
Očetu je ne bi bilo treba udariti. –Šibko srce ima.
Šibko pamet ima. Sveti duh ti je skisal možgane, otrok.
Je pozabila, da je preklinjala Frankovega vnuka?
Nimate se pravice posmehovati materini veri. –Ne serji.
Sram vaju je, da imata za mamo versko blaznico. Gabita se mi.
Za koga se pa imaš, presneto?
Samo vprašanje je postavila.
Kdo bo vzgajal tega otroka? No, kdo?
Tish nima izobrazbe in Bog ve, da tudi drugega ne.
Fonny tako ali tako ni vreden nič. Torej, kdo bo vzgajal otroka?
Jaz, ti posušena češplja.
In če ne boš zaprla gobca, ti bom dala vetra.
Adrienne! Ljubica!
Ti lahko nekaj povem?
Prvič, ko sem te videla, fina gospodična,
mi je pogled pritegnilo tvoje adamovo jabolko.
Sanjam o njem.
Ne vem, ali bi ga raje iztrgala s prsti ali z zobmi.
Če se boš dotaknila moje sestre, se bom morala hitro odločiti.
Kar dotakni se je. –Pričakovala sem tak vrhunec večera.
Sheila, nisem vedela, da premoreš besedo "vrhunec". –Ernestine!
Pridi, Sheila. Gremo. –Pridi, mama.
Vzemi njeno torbico. Pridi, mama.
Drživa te.
Drži jo. Gremo.
Upam, da si ponosna na svojo vzgojo.
Moji hčeri ne bosta pripeljali domov lačnih pankrtov.
To ti zagotavljam.
Kdo bi ju pa hotel podreti! –Ernestine!
Otrok, ki prihaja,
je tvoj vnuk.
Ne razumem te.
Tvoj vnuk je.
Ni vseeno, kako pride sem?
Otrok nima nič s tem.
Nihče od nas nima nič s tem.
Ta otrok …
–Gremo, mama.
Vzemite svoje sranje s sabo.
Ne boj se.
Ne pozabi, da pripadam tebi.
Ne pozabi, da te za nič na svetu ne bi prizadel.
Navaditi se boš morala name.
Imava ves čas na svetu.
Primi se me.
Gospod Lebowski, zglasite se pri postajnem načelniku.
Rada takole ležim.
Jaz tudi.
To je bilo zame prvič.
Si vedel?
Sem ti všeč?
Hočem reči,
ko se ljubiva?
Ti je všeč? –Hočeš samo slišati, da to rečem.
In? –Kaj in?
Zakaj ne rečeš?
Vem le, da te ljubim.
Victoria Rogers, rojena Victoria Maria San Felipe Sanchez,
izjavlja, da jo je zvečer 5. oktobra
med 11. uro in polnočjo v veži njene domače hiše
spolno napadel moški, za katerega zdaj trdi,
da je Alonzo Fonny Hunt.
Omenjeni Hunt naj bi jo skrajno in gnusno spolno napadel
in jo prisilil v najbolj nepredstavljive spolne izprijenosti.
Ne poznam je. Vem le, da je šel neki tu rojeni Irec
pred šestimi leti v Portoriko in spoznal takrat 18-letno Victorio.
Po poroki jo je pripeljal v New York.
Potem ko ji je naredil tri otroke, je odšel.
Stanuje na Orchard Streetu.
Če poznate New York, veste, da je zelo daleč od Bank Streeta.
Orchard Street je blizu Vzhodne reke,
Bank Street pa je skoraj ob Hudsonu.
Nemogoče je preteči pot od Orcharda do Banka,
še posebej s policijo za petami.
Policist Bell prisega, da je videl Fonnyja bežati s kraja zločina,
a to bi bilo mogoče le, če ne bi bil v službi,
saj je njegov rajon na West Sidu, ne na East Sidu.
Pa mora vseeno obtoženi dokazovati – in to plačati –,
zakaj je tak niz dogodkov nepravilen in nemogoč.
Nadvse se trudim, da bi ga čim prej spravil ven.
A je težko, ker Rogersova noče premisliti o svojem pričevanju.
Zdaj pa je še izginila.
Izginila? –Kako lahko kar izgine?
Najbrž ni šla daleč, saj nima sredstev za to.
Mogoče so ji sorodniki plačali pot v Portoriko.
Če jo hočem najti, potrebujem posebne preiskovalce.
To pa pomeni več denarja. –Žal.
Mar ni slabo za njen primer, da kar izgine?
Glavna priča je. –Le ena izmed glavnih prič je.
Ne pozabite na policista Bella.
On je kot uradna oseba prepoznal posiljevalca.
Bell prisega, da je Alonzo pobegnil s kraja zločina.
Če je videl Fonnyja bežati s kraja zločina,
zakaj ni šel že prej ponj v hišo?
Čakaj, Tish. Poglejmo, ali vas razumem:
Pravite, da ji Bell pravi, kaj naj reče?
Tako je. –Torej hočete povedati …
Da v tem primeru ne bomo prišli do resnice?
Poslušajte …
Če ne bi verjel, da je Alonzo nedolžen,
ne bi prevzel primera. –Fonny mu recite.
Prosim?
Fonny mu recite.
Ko rečete Alonzo, vidim sodnika, rešetke in verige.
Vem, da delate uslugo moji sestri
in da je to fina odvetniška pisarna, ampak če bomo sodelovali,
moramo biti družina.
Zato mu recite Fonny. Prosim.
Razumem.
Vi in Fonny
vztrajata pri tem, da sta bila v sobi na Bank Streetu
skupaj s prijateljem Danielom Cartyjem. To je alibi.
Toda vaše pričevanje, kot si lahko mislite, je nično.
Daniela Cartyja je tožilstvo pravkar aretiralo,
vendar mi ne dovolijo k njemu.
Njihovo početje je protizakonito,
toda Daniel ima kartoteko. Očitno hočejo, da spremeni izjavo.
Stavil bi, da je Rogersova zato izginila.
Naredil bom, kar je v moji moči.
Kdaj potrebujete denar?
Rogersovi že sledimo. Denar bom potreboval,
ko ga boste zbrali.
Tožilstvo bom prisilil, da mi dovoli obiskati Daniela.
Vendar si bodo izmislili vse mogoče, da mi to preprečijo.
Ne joči, ljubica.
Izvolite. –Primi. Obriši si solze.
Živjo.
Si videl Haywarda?
Ja.
Kaj, jebenti, se je zgodilo Rogersovi? Kam je šla?
Ne vem. Našli jo bomo. –Kako?
Nekoga bomo poslali v Portoriko. Menimo, da je šla tja.
Aja? Kaj, če je šla v Argentino?
Ali v Čile ali na Kitajsko? –Tako daleč ne bi mogla.
Lahko ji dajo denar. –Kdo? –S tožilstva.
Fonny, ne bi rekla … –Mi ne verjameš?
Misliš, da tega niso zmožni? –Mislim, da tega niso naredili.
Kako bomo zbrali denar, da jo najdejo? –Vsi delamo.
Moj oče dela v trgovini z oblekami, ti delaš v veleblagovnici,
tvoj oče pa dela na obali. –Poslušaj …
Kaj naj poslušam?
Odvetniku je vseeno zame, briga ga za vse!
Bi rada, da tu umrem?
Veš, kaj se mi dogaja? Tu notri?
Oprosti, ljubica. Oprosti, nič ni bilo namenjeno tebi.
Ljubim te. To veš.
Vem.
Razumem, kaj doživljaš,
ker sem s tabo.
Pazi nase.
Fonny je Daniela srečal na Lenox Avenue.
Fonny!
Daniel se s časom ni izboljšal.
Še vedno je bil velik, črn in glasen.
Star je bil 28 let, malo več kot Fonny,
pa je že izgubljal znane obraze.
Zato sta se objela.
Kaj bo dobrega? –Zakaj sprašuješ mene?
Ker si tu, kot je tip rekel o Everestu.
Pridi. –Zakaj si tako lepo oblečen?
Službo iščem. –Razumem.
Pridi k meni. Pivo bova spila, Tish pa nama bo kaj skuhala.
Čeprav ne bi smel zapravljati,
je poklical taksi in odpeljala sta se na Bank Street,
kjer ju nisem pričakovala.
Nisem mogla biti ravnodušna do Daniela,
saj sem na Fonnyjevem obrazu videla, da je vesel,
da je iz močvirja svoje preteklosti potegnil starega prijatelja.
Razumem.
Resno, razumem to reč.
Abstraktno je, ne? Kot črnec …
Nekaj bo, ko … –Ja, vem.
Trdno je.
Kaj nadaljuj.
Težo ima.
Boš cigareto? –Ja.
Hvala.
Po vsem East Sidu so prazne mansarde.
Vse so magnet za požar. Nekatere nimajo niti stranišča.
Zato pomisliš, da ne bo težko najti mansarde.
Ampak, fant!
Ta država res ne mara črncev.
Tako jim gremo na jetra,
da bi stanovanje prej dali v najem gobavcu kot črncu.
Včasih greva s Tish skupaj, včasih gre sama,
včasih grem jaz sam. Ampak vedno je ista pesem.
Zdaj je ne morem več pustiti, da gre sama.
Prejšnji teden sva skoraj našla mansardo. Tip ji jo je obljubil.
Prav. –Ni pa videl mene.
Pomislil je, črnka, čisto sama išče stanovanje.
Mislil si je, da jo bo položil.
Mislil je, da ga vabi.
Najbrž si je to mislil.
Veselo in ponosno mi je povedala za stanovanje.
Skupaj sva ga šla pogledat. Ko me je tip videl,
je rekel: Velik nesporazum je bil.
Stanovanja vam ne morem dati v najem,
ker čez pol ure pridejo sorodniki iz Romunije.
Sranje. Rekel sem mu, da laže.
Pa je zagrozil, da bo poklical policijo.
Nekako bom moral zbrati denar in zapustiti to državo.
Aja? Kako boš to naredil?
Ne vem še.
Tish ne zna plavati.
Daj no! –Si dobro?
Dober si.
Poslušaj …
Mogoče pojdi najprej ti.
Ne. Tega ne bi mogel.
Preveč bi se bal.
Česa?
Pač, bal bi se.
Bi se bal tega, kaj bo s Tish?
Tega, kar bi se lahko zgodilo obema.
Če bi bila ločena.
Mogoče se ti bom zdel čuden,
ampak v življenju imam samo dvoje.
Dleto in Tish.
Brez njiju sem izgubljen.
To vem.
Karkoli že je v meni, tega nisem dal tja jaz.
Prav gotovo pa tega ne morem vzeti ven.
Ne zdiš se mi tako čuden.
Hočem reči, vem, da imaš srečo.
Jaz tega nimam.
Lahko dobim še eno pivo? –Jasno.
Izvoli, orjak. –To. Najlepša hvala.
Na zdravje.
Pravkar sem prišel iz zapora.
Dve leti sem sedel.
Še vedno trdijo,
da sem ukradel avto.
Res sem imel nekaj trave pri sebi, ko so me prijeli,
avta pa sploh ne znam voziti.
Pa je to zvenelo veliko bolje kot obtožba zaradi marihuane.
Za jajca so te stisnili, a?
Ja, za jajca.
Vse cigarete sem ti pokadil.
Tish bi moral reči, naj jih kupi.
Jebenti, si že bogat? –Prihaja. –Živjo.
Ti pomagam, ljubica? –Ni treba.
Sta dobro? –Ja.
Samo sestradana sediva tukaj. –Saj hitim.
Tish, hecam se.
Nekaj posebnega bom skuhala. –Jakno slači.
Prebutala naju bo.
Hvala, Tish.
Krasno punco imaš.
Kako dolgo si zunaj?
Tri mesece.
Hudo je.
Zelo hudo. Zdaj je hudo.
Mogoče bi se počutil drugače, če bi res zagrešil zločin.
Pa nisem nič naredil.
Poigrali so se z mano, ker so vedeli, da se lahko.
Srečo sem imel, da sem dobil samo dve leti.
Ko si notri, počnejo s tabo,
kar hočejo. Me slišiš?
Kar hočejo.
Prasci so.
Veš, kako sem v zaporu izvedel,
o čem pripovedujejo Malcolm in drugi?
Belec je sam hudič.
Ker človek gotovo ni.
Videl sem grozne stvari.
O njih bom sanjal do smrti.
V redu je.
Zdaj si zunaj.
Mlad si.
Razumem, kaj govoriš.
In to cenim, ampak …
Ne veš, kako je.
Najhuje je …
Najhuje je, da te lahko
tako zelo prestrašijo, Fonny.
Samo
prestrašijo.
Sta lačna? –Ja.
Sestradana sva. –Si mogoče prinesla pivo?
Mislim, da ga imava še nekaj. Če nista vsega spila.
Tish, daj no.
Hvala, najlepša hvala, Tish. Resno.
Ne bom jokal.
Bog je dober. Bog je velik.
Zahvaljujemo se mu za to hrano.
Hvala, ker je pomagal, da pride na našo mizo.
Obvlada. Si se tega naučila od Fonnyja?
Spravi me ven, ljubica, prosim!
Veš, da ti ne morem kaj prida pomagati.
Bog ve, kaj bi dala, da bi ti lahko.
Poznam pa trpljenje.
In vem, da se konča.
V tej postelji ne ležiš sama.
Pod srcem imaš otroka.
In vsi se zanašamo nate.
Fonny se zanaša nate,
da boš varno spravila otroka na ta svet.
To lahko narediš samo ti.
Razumeš?
Ja, mama. –Prav.
Nočem zveneti trapasto,
ampak ne pozabi, da te je sem pripeljala ljubezen.
In če si ji zaupala tako dolgo, se ne prepusti paniki zdaj.
Ljubezni zaupaj do konca.
Rada te imam, punčka moja.
Tudi jaz te imam rada.
Živjo, Jezabela. –Sestra me je začela klicati Jezabela,
ko sem dobila službo na oddelku parfumerije. Rekla je …
Dišiš kot louisianska cipa.
Trgovina se je imela za napredno, ker je zaposlila temnopolto dekle.
Ves dan sem stala za pultom
in se smehljala, da me je bolela čeljust.
Pristopile pa niso le bele gospe in poduhale mojo dlan.
Zelo redko je k pultu stopil črnec.
Njegov namen je bil pogosto bolj velikodušen,
vedno pa natančen.
Mogoče so črni moški v meni videli nebogljeno sestrico,
za katero niso hoteli, da postane cipa.
Tu in tam je kak črnec pristopil
in mi pogledal v oči, da bi preveril, za kaj gre.
Nikoli pa ni poduhal moje dlani.
Črnec je iztegnil roko, da sem jo popršila,
in jo sam ponesel k nosu.
Pa belec? Belec te je prijel za roko,
jo ponesel k nosu
in jo tam podržal.
Tam jo je držal celo večnost. –Hvala.
Prav.
Ti povem najprej dobro ali slabo novico?
Slabo. –Vidiš, tako vem, da sva sorodnici.
Prav.
Slaba novica je,
da so našli Rogersovo. V Portoriku je.
Nekdo bo moral tja govorit z njo.
Za kar bom morala plačati.
Prav.
Pa dobra novica?
Lepo dišiš.
Ampak našli so jo, srček.
Kako ji je uspelo priti v Portoriko?
Ne morem v Portoriko.
Mami in oči ne vesta. Nisem še govorila z njima,
ker sem najprej hotela povedati tebi.
Misliš, da je bila res posiljena?
Sestrica …
Ja, mislim, da je bila.
In da nima pojma, kdo jo je.
Storilec bi šel lahko mimo nje, pa ga ne bi prepoznala.
Ampak zakaj Fonny?
Ker so ji ga predstavili kot posiljevalca.
In ker je veliko laže potrdila to, kot podoživela vse skupaj.
Pa Daniel?
Daniel lahko potrdi, da je bil Fonny z njim.
Hayward bo jutri govoril z njim.
Mogoče mu bo uspelo celo danes.
Kakšno sranje. –Ja.
Ampak zdaj smo v njem.
Saj si ji pokazal oglas, ne?
To je to, gospa in gospod.
Vem, da ni videti kaj prida.
Ampak nismo še končali. Tu si predstavljajta stene.
Ja, ni še dokončano.
Slišiš, Tish? Ni še končano.
Fonny, oprosti, ampak kako bova iz tega naredila dom?
Predstavljaj si stene. Tukaj in tukaj.
Vsega tega ne bo več. Videti bo, kot da imava svoj kotiček.
Mogoče bodo okoli stanovali drugi mladi. Kot skupnost bo.
Ja, kot skupnost.
Ampak kje bova kuhala, spala in se umivala?
Kje bodo sedeli moja mama in drugi?
Počasi. Sem bom postavil kavč.
Mama, oče, mogoče celo Ernestine, prav?
Posteljo bom dal tja, ob steno.
Da bom videl tvoj lepi obraz v jutranjem soncu.
Tu in tam bodo moji kipi. Prav?
Kar pa zadeva obedovanje, bi lahko mizo postavila tukaj.
Kaj meniš?
Kaj pa vem, Fonny.
Meni se zdi, da nama manjka samo še hladilnik.
Pa nočem, da me uščipne v križu, preden bom lahko delal otroke.
Levy, pomagaj mi nesti hladilnik.
Hočeš da … –Ja, pomagaj mi.
Prav. –Pridrži vrata, ljubica.
Pridrži vrata, daj.
Si pripravljen? –Ja, sem. Pa ti?
Ja. Tri, dve, ena.
Prav. Bo šlo? –Ja, bo.
Počasi, previdno. –Prav.
Zakaj se naprezam bolj kot ti? –Pomagal ti bom.
Tukaj, k steni.
Semkaj? –Ja. –Super.
Tole me je pošteno izmučilo. –Mene tudi.
Česa moški ne bi naredil za ljubezen, kaj, Levy? –Drži.
Hvala za hladilnik, fanta.
Ne pozabita še na peč.
Ja, seveda. Bi mi pomagal nesti peč, Levy? –Seveda.
Tega ne smeva pozabiti.
Za sosede pa ne skrbita. Tu so samo delavnice.
Stanovanje v pritličju je torej v redu.
V čem je zanka, poleg tega, da lahko zagori ko bakla? –Zanka?
Brez zamere, Levy,
ampak že dolgo iščeva stanovanje.
Ne vidim razloga, da si prijazen do dveh črncev.
Revna sva
ko klinčevi cerkveni miši. Pa oprosti izrazu.
Preprosto je.
Rad imam ljudi, ki se imajo radi.
Črni, beli, zeleni, vijolični, vseeno mi je,
samo širite ljubezen. –Torej si hipi? –Nehaj.
Nisi se mi zdel hipi. –Ne, sem samo,
kaj pa vem, sin svoje matere.
Včasih je to edina razlika med nami in njimi.
Prav. Sporoči mi, ko boš zbral denar za polog.
Bom. Bom, Levy.
Hvala.
Si pripravljena na to?
Še nikoli nisem bila na nič bolj pripravljena.
Kupit grem živila za večerjo.
Jaz pa cigarete čez cesto.
Kaj bomo naredili?
Najprej nehajmo obsojati sebe.
Če tega ne zmoremo, fanta ne bomo spravili ven,
ker bomo čisto v riti.
Ampak zdaj ne smemo zajebati. Vem, da me razumeš.
Razumem te. Ampak kako bomo z denarjem?
Si kdaj imel denar? Si ga imel? –Ne.
Zakaj te zdaj skrbi zanj?
Nekako si jih spravil gor. Nekako si jih nahranil, ne?
Če nas bo zdaj začelo skrbeti za denar,
smo v riti. Izgubili bomo otroke.
Belec hoče, da te skrbi za denar.
Za to gre.
Če lahko to dosežemo, ko smo brez denarja, zmoremo še več.
Ne skrbi me za njihov denar.
Tako ali tako ni njihov. Ukradli so nam ga.
Ni ga človeka, ki mu ne bi lagali ali ga okradli.
Ampak tudi jaz znam krasti.
In ropati. Kaj misliš, kako sem prehranil hčerki?
Sranje.
Kaj misliš, se bo zgodilo?
To, kar bomo dovolili. –To je lahko reči.
Ne, če misliš resno.
Fonnyja imam najrajši na svetu.
Sram me je …
Kot otrok je bil zelo možat, ničesar se ni bal.
Razen mogoče svoje mame.
Zdaj pa je v zaporu, ne po svoji krivdi.
In ne vem, kako ga bom spravil ven.
Noben dedec nisem.
On te gotovo ima za dedca.
Rad te ima in te spoštuje.
Še nekaj ti bom povedal.
Tvoj sin je oče otroka moje hčerke.
Kako naj se mirno pretvarjam, da se to mene ne tiče?
Otrok je na poti.
Hočeš, da te prebutam?
Oba poznava sleparijo ali dve.
Za najina otroka gre, zato jima morava pomagati.
Spijva in pojdiva v akcijo.
Veliko dela naju čaka, ki ga morava hitro opraviti.
Datum Fonnyjevega sojenja so ves čas spreminjali.
Zato mi je postalo jasno, da je Haywardova skrb pristna.
Mislim, da mu v začetku ni bilo kaj prida mar.
Ni še imel podobnega primera,
toda vonj po dreku se je dvignil previsoko.
Drugega mu ni preostalo, kakor da ga meša.
Nenadoma je postalo očitno,
da je zaradi zavzetosti za svojo stranko
prepuščen nemilosti varuhov ključev in pečatov.
Tega ni pričakoval.
Najprej ga je osupnilo,
nato prestrašilo in razjezilo.
Moje nezaupanje in Ernestinino oštevanje nista pomagali,
najina mati ga je izčrpavala,
za Josepha pa je bil navaden belec z univerzitetno diplomo.
Začela sem si širiti oblačila
in v službo hoditi v oblekah, ki so bile videti kot vreče.
Mama se je pripravljala za pot, da bi rešila Fonnyjevo dušo.
Joseph in Frank pa sta hladnokrvno kradla iz trgovine z oblačili
in vročo robo prodajala po Harlemu in Brooklynu.
O tem mi seveda ne govorijo,
vendar vem.
Vem.
Hvala.
Moje dekle prihaja. Velika je kot dve hiši.
Si prepričana, da nista dvojčka? Ali trojčki.
Mogoče se zapiševa v zgodovino.
Tvoj očka misli, da je duhovit.
Dobro izgledaš, ljubica.
Hvala, dragi.
Bolje kot kdorkoli tukaj, pa naj si še tako okrogla.
Ko to ne bo res, bo nekaj narobe.
Kar reci, pa bom takoj odnesla pete.
Kako si, možiček?
Dobro, ženička. Zdaj ko si tu, sem krasno.
Veš, da te ljubim. –In ti veš, da jaz tebe.
Ne glede na to, kako se bo to končalo, veš, da te …
Tish! Straža!
Tish! –Dobro sem.
Vse je v redu.
Dobro sem.
Si dobro? –Jaz?
Saj ni mene brcnil palček v trebuhu.
Spomnim se večera, ko sva spočela otroka.
Tistega dne sva si ogledala najino mansardo.
Rad imam paradižnike, ki imajo radi paradižnike.
Ej, sladki paradižniček.
Veš, da imam rad paradižnike.
Daj no, rjavi cukrček, nasmej se mi.
Daj no, srček. –Kaj se greš!
Sranje. Pusti me.
Fonny, čakaj! –Pusti me.
Fonny!
Kaj se je zgodilo? –Ta moški me je napadel.
Kje si bil,
medtem ko se je dogajalo to z mulcem in tvojo punco?
Za vogalom … –Po cigarete sem šel.
Cigarete je kupoval.
A tako, fant? –Ni fant, g. policist.
Stanujeta tukaj? –Ja.
Na Bank Streetu.
Na postajo te bom peljal. Zaradi napada in pretepa.
Nehajte! –O ne, ne boste.
Ne, ne boste.
Poznam ju. Pogosto nakupujeta tukaj.
Mlada dama vam je povedala resnico.
Videla sem, kaj se je zgodilo. –Nenavadno poslujete, gospa.
Ne boste mi govorili, kako naj poslujem.
Na tej ulici sem bila pred vami in bom davno po tem, ko boste odšli.
Prav. Adijo.
Pridita.
Še se bova videla.
Mogoče res.
Mogoče pa ne.
Tish.
Ja? –Nikoli me ne skušaj zaščititi.
Ti si poskušal zaščititi mene. –To ni isto.
Poslušaj,
nikoli niti ne pomisli, da ne vem, da me ljubiš.
Verjameš, da nama bo uspelo?
Glej, kdo je tu.
Nimava denarja, sva pa zelo lačna.
Čez nekaj dni bom imel denar.
Trenutek počakaj. Čez nekaj dni … To pravijo vsi.
Sklepam tudi, da bi rada jedla za mizo, kaj?
Ja, če je mogoče, bi bilo zelo lepo.
Sklepam, da bosta margarito.
Spet si me pogruntal.
Dialog med mano in tem bitjem postaja čedalje neprijetnejši.
Ko brcne, spustim jajce.
Ko brcne, se kavni vrček nenadoma prevrne.
Ko brcne, dišava na moji dlani prinese sol na moje nebo,
prosta roka pa pritiska na pult z močjo, ki bi ga lahko zdrobila.
Potrpi.
Trudim se.
Prosim.
Nato se kot Mohamed Ali umakne za nov udarec in se skoraj vdam.
Izvoli, ljubica.
Čaj sem ti skuhal.
Izvoli. Počasi, srček.
Počasi, ljubica.
Pridi sem.
Sedi očku v naročje.
Vse bo v redu, ljubica.
Dobro.
Globoko vdihni. Dajmo.
Izdihni. Krasno. Ob tebi sem, srček.
Dobro ti gre.
Dobro ti gre, srček.
Mama je zvečer odpotovala v Portoriko.
Senora Rivers, mene čakate?
Džin s tonikom. –Hvala.
Za vas, šef? –Nič. Ne bom dolgo.
Zakaj ste se hoteli dobiti z mano?
Nisem se hotela dobiti prav z vami.
Z Victorio Rogers bi se rada dobila.
Sem tašča moškega, ki ga je obtožila za posilstvo.
Nič ne vem o tem.
To ne bo držalo.
Tako daleč ste prišli, da bi me zmerjali z lažnivcem?
Prišla sem, da bi dokazala, da je nedolžen.
In zato boste Victorio vlekli skozi pekel, ne?
Več kot dovolj je pretrpela.
Pustite jo živeti v miru.
Moški bo gnil v zaporu zaradi nečesa, česar ni storil.
Lahko njega pustimo živeti v miru?
Verjamete, da imam rada hčerko?
Iskreno, komaj verjamem, da imate hčerko.
Mislite, da bi hčerko poročila s posiljevalcem?
Mogoče ne veste.
Zakaj ste prišli k meni?
Nisem Američan.
Šli ste k odvetnikom tam gori, ne?
Ozrite se naokoli. Drek.
Jaz imam to malenkost tukaj, Victoria pa …
Na noge so postavlja.
Nočem je še naprej vleči skozi ta drek.
Ne, ne. Lahko noč.
Poglejte ju.
Mislite, da sem prišla, da bi vam povzročala trpljenje?
Poglejte me.
Saj vas gledam. –Mislite, da sem vam prišla povzročat trpljenje?
Ne.
Potem nesite to Victorii.
Pokažite ji jo in jo prosite.
Ženska sem in vem, kaj ženska ve.
Vem, da je bila posiljena.
Vem pa tudi, da je ni posilil Fonny.
Zjutraj je Pietro k mami poslal fanta, da jo pelje k Victorii.
Pietro je prevzel odgovornost zanjo,
kajti kot je rekel moški o Everestu: Ker je tam.
Kako dolgo ste bili v New Yorku?
Predolgo.
So otroci še tam?
Poslušajte.
Mojih otrok ne vpletajte v to.
Zakaj ste se vrnili sem?
Če bi se to zgodilo vam,
kaj bi naredili?
Hčerka,
ženska sem postala veliko pred tabo, ne pozabi tega.
In vem, da človek plača za svoje laži.
V zapor si poslala človeka, ki ga nikoli nisi videla.
Mladega, komaj 22-letnega fanta,
ki bi se rad poročil z mojo hčerko.
Videla sem ga. –Videla si ga na prepoznavanju osumljenca.
Samo takrat si ga videla. –Zakaj ste tako prepričani?
Vse življenje ga poznam.
Rečem lahko le to, gospa,
da niste doživeli posilstva.
Peljali so me tja
in mi rekli, naj pokažem, kdo je bil.
To sem tudi naredila. Pokazala sem, kdo je bil.
Ampak bila je tema.
Alonza si videla na svetlobi. –Dovolj sem videla.
Hčerka, v božjem imenu … –Ne dotikajte se me.
Hčerka, prosim, poslušaj me. –Pusti me.
Prosim, poslušaj me. –Ne, pusti me. Prosim.
Pusti me. –Poslušaj me.
Ne.
Prekleto. Jebenti!
Si dobro? –Ja, sem.
Pa otrok? –Dobro je.
Porediti se boš moral.
Bog se usmili. –Glasneje, ne slišim te.
Nekaj ti moram povedati.
Mama se je vrnila iz Portorika.
Victorio je našla, ampak punci se je zmešalo.
Ne vedo, kje je zdaj.
Zato bodo sojenje mogoče prestavili.
Fonny.
Fonny? –V redu sem.
Poslušaj, kmalu bom zunaj.
Domov bom šel, ker sem vesel, da sem prišel sem, razumeš to?
Razumeš?
Rokodelec sem.
Tip, ki dela mize.
Beseda rokodelec mi ni bila nikoli všeč.
Najbrž ne vem, kaj sploh pomeni.
Sem tip, ki dela z dušo.
Z rokami.
Zdaj vem, kaj je to.
Tudi če bom obtožen, pa zdaj mislim, da ne bom.
Vem, da ne bom.
Ljubim te, ljubica. Čudovito mizo bom izdelal za naju.
Najina družina bo dolgo jedla z nje.
Ne skrbi.
Kmalu bom doma.
Doma pri tebi.
Želim si, da bi me objela.
Rad bi te objel.
Rad bi objel najinega otroka. Moram.
Ne skrbi.
Prihajam domov.
Želim si, da bi me objela.
Rad bi te objel.
Rad bi objel najinega otroka.
Moram.
Živjo.
Živjo, Fonny. Moj mali Fonny.
Držim te, držim te.
Verjemi, da te držim.
Držim te, zaupaj mi.
Zaupaj mi.
Še vedno nisva poročena.
Po vseh teh dogodkih nama ni mar, kaj to pomeni.
Fonny je imel nekoč 22 let, jaz pa 19.
Nisva več mlada.
Tega si ne moreva privoščiti.
Pravijo, da moramo živeti življenje, ki nam je dano,
in sicer tako, da bodo naši otroci svobodni.
Dan nima dovolj ur, niti sodišče dovolj sodnikov,
da bi sodili vsem tem ljudem.
Podtaknili so jim in sodišče jih je obsodilo.
Sojenje je njihova pravica.
To, da te zaprejo, ker morata sodnik in tožilec
opraviti svoje delo, pa je pravica sodišča.
Zato se je Fonny, kot številne uboge pare med njimi, pogodil.
Pa poglejmo.
Nariši mi kaj.
Boš narisal kaj za očka?
Živjo, fantek moj.
Vidim, da dobro ješ. –Ja, ampak očitno nisem edini.
Jabolko ne pade daleč od drevesa.
Za koga je to? –Zate. –Zame?
Kje si dobil denar za vse to?
Imaš službo?
Igraš loterijo?
Reci "izžrebana je vaša številka".
Ne reci tega. Nehaj ga učiti traparije.
Kaj rišeš, Alonzo? –To je takrat, ko prideš domov.
Pokaži.
Odkar sem mu povedala, to piše povsod.
Izvoli, sin.
Lačen sem. Vidva nista?
Zmoliti moraš.
Zmoliti moramo?
Prav. Boš ti molil? –Ja.
Hvala ti, Gospod, za hrano na naši mizi
in za vse tvoje blagoslove,
ki smo jih prejeli,
in za mojega očka.
V Jezusovem imenu, amen.
Amen.
Mi pomagaš, Alonzo?
za JIMMYJA
ŠEPET NEŽNE ULICE
Prevedla Lorena Dobrila
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija